Det är Christian. Ja, jag är här nu.
Jag landade i morse.
Jag rakade mig på flygplatsen om du nu vill veta.
Allt är väl. Jag tittar lite på landskapet.
Min hembygd. Här är vackert.
Man får lust att flytta hem igen. Men det har nog sina problem.
Jag ska nog fixa det.
Det blir nog chockerande.
Va? Du drar...
Det var ju min bror!
-Min storebror! Varför sa du inget? -Inte såg jag honom!
Allt ska man göra själv.
För helvete, Christian!
-Han har gått hela vägen från Paris. -Nej, bara från stationen.
-Nu sätter jag på dig! -Du är kul, du.
-Det var tamejfan längesen! -Hur har du det?
Jag ger dig lift. - Ut med er, ungar!
-Jag ger Christian lift. -Vi får plats allihop.
Ut med dig, Mette!
Sätt dig därfram. Vi måste snackas vid.
-Ska vi gå hela vägen? -Vad är det?
Vad fan tror du? Ska vi gå dit?
Det är ju min bror. Ge dig! Annars kan du åka hem.
-Håll käften! -Lugnt och fint.
-Har far kommit? -Inte än.
-Hej, vad heter du? -Lars.
OK, Mads...
Jag har lite svårt för nyanställda, så nu vet du det.
Vilka tror du att vi är? Det här är Christian, min bror.
Han har två restauranger i Paris. Och jag har en bistro i Sydhavnen.
Vi har vuxit upp här, så vi vet hur man behandlar gäster.
Om du nu är en bra receptionist, så har du koll på vem som är vem.
Ge oss rum 9 och 19. Så ska vi ge den gamle vad han tål.
Du står inte på listan.
-Va? -Kolla Michael Klingenfeldt Hansen.
Er far har sagt att Michael inte är inbjuden.
-OK, Mads... -Lars.
Jag gick lite amok här sist. Blev skitfull, och så går det som det går.
Jag har ju för fan familjen med mig.
Michelle är också här...
-Det angår inte mig. Ge mig ett rum. -Det finns inget.
Då vill jag tala med min far.
Du får lösa det här. Det är ditt jobb!
Lars, ge honom ett rum. Jag ska tala med far om det.
Du kan ge oss ett av smårummen där nere. Nummer tre eller ett.
-Ge oss ett av dem, så blir det bra. -Ska du inte ha nyckel?
Jag står väl nånstans? Har vår syster kommit?
Kan du köra lite snabbare? Min far fyller 60.
Alla dom här ska jag ta emot, så det vore fint om du kunde snabba på.
-Hette du Nadin? -Det heter jag.
Om du kör snabbare, ska du få mitt telefonnummer.
Hej, sötnos! Är du redo? De kommer nu.
-Du har väl inte druckit? -Inte idag.
Det var en fantastisk begravning.
-Jag är klar. -Vad gör du här?
Kan du inte komma på din systers begravning, har du inte här att göra.
-Lägg dig inte i vad jag gör. -Jag lägger mig i vad du inte gör.
Att du inte ringer på min födelsedag. Att du inte bryr dig om andra.
-Jag står inte ut! Jag åker hem. -Bra idé. Hej då, Michael.
-Jag orkar inte höra på hennes skit! -Håll mun. Det här kan ni sen förr.
-Ja, håll mun nu. -Duktigt sagt. Precis som Christian.
-Håll mun, va. -Håll mun... Precis som Christian.
Tuta lite mer. Tuta så det hörs!
-Det är en av sönernas fruar. -Det är ju Mette.
Knatte, Tjatte och Fnatte!
Se till att få tyst på ungarna nu! - Tyst nu, barn. Uppför er fint!
Så gör man bara inte!
Tur att det bara är vart tionde år.
-Välkommen. -Tack ska du ha.
Tack för en förtjusande begravning.
-Trevligt att ses. -Är det inte varmt?
Tack för senast. Det var fint. Vilken varm resa!
Jag ska in och packa upp min hustru.
Din far har bett mig att vara toastmaster.
Känner du Lise?
-Hur går det, grabben? -Det är jobbigt. Och vädret...
-Hej! Du var dig lik. -Tack. Välkommen.
Helge tar emot er därinne.
Hej, sötnos. Vad fint att du kunde komma.
-Vad fin du är. -Alla gäster har kommit.
Gå in till din far. Han väntar. Kom ihåg att gratulera honom.
Gratulerar på födelsedagen. Alla väntar på dig.
Sätt dig. Jag har nåt viktigt att berätta.
Kom och sätt dig.
-Vill du ha en konjak? -Nej tack.
Det är rätt viktigt. Nåt jag gått och tänkt på i flera dar.
Nu ska du höra...
Det sitter två luder i en tågkupé.
Du får inte skratta åt din far. På hans födelsedag!
Det måste jag berätta för din mor.
-Han skrattar mig upp i ansiktet. -Det får du inte!
-Vi kan dra historier, när de väntar. -Nu vill jag tala med min äldste son.
-Hur har du det? -Bra. Vi har ju flyttat till Lyon...
Jag kan läsa. Jag tycker att du sköter dig bra. Du är duktig.
Hur har du det med väninnan? Kan ni inte skaffa barn och flytta hem?
-Hon väntar barn med en annan. -Hitta nån annan! Och flytta hem.
Jag börjar bli gammal och vill ha familjen omkring mig.
Och så är det det här med mor.
-Hon är trött på mina vitsar. -Det förstår jag.
Vad är det för fel på dem? Har du ingen respekt?
Berätta nu. Har du hittat nån dam? Det har jag redan frågat.
-Kom nu! -Vi kommer. - Kom nu, min pojke.
Bara en sak, Christian.
Kan du säga några ord om din syster ikväll? Jag bara lipar.
-Jo, jag har skrivit något. -Bra.
-Michael är också här. -Då får vi snackas vid.
-Jag tror festen är klar. -Michelle, är du gift?
Du ska nog fråga nån annan.
Visst ja, det var min andre son. Förlåt.
Idag är det Helges födelsedag
Hej, Christian. Var bor du?
-l nummer 1 7. Hur så? -Kan jag få låna ditt badrum?
Och suset från Roskilde fjord...
Så ställer jag ner de här...
Nej, det blir en hemlighet. Som det brukar vara.
Lyssnar du?
Det var tredje gången som vi flyttade till Köpenhamn.
Då flyttade Bettina H hem i stället.
Bettina H?
Men så är jag här. Vi var i parken igår.
Nu har Michael fått mitt rum och jag min systers...
Det är bättre än att Christian får det. De var ju tvillingar.
Ingen säger nåt, det är helsjukt...
-Se bara. Det är ohyggligt. -Ja, jag ser det.
Riktigt spöklikt. Hon skulle säkert inte bry sig, om du förstår.
Kan vi inte bara riva bort lakanen, så flyttar jag in hos henne.
-Det gör jag gärna. -Visst kan vi det.
Det var här det hände. l badrummet.
-Jag borde kanske ta ett annat rum. -Visst. Vill du det?
Nej, bara för att...
Jag får dåliga vibbar här...
Hör du?
Hon är i badrummet.
Nej, hon är ju död.
Vi kikar in.
-Jag tycker vi går. -Nej...
-Jag hittar dem inte. -Har du tittat i väskorna?
-Nu får du leta fram skorna. -De ligger väl i nån väska.
-Jag har tittat i den där. -Ta det lugnt nu. De finns här.
Jag kan inte gå ner i bruna skor. Far får dåndimpen.
Var finns de? Jag har letat överallt.
-Jag har nog glömt dem. -Det kan du bara inte säga.
Då får du åka hem efter dem! Vi ska dit ner om två timmar.
-Du får ta bilen. -Nu får du ge dig!
-Jag kan inte möta far i strumporna! -Jag kan väl inte åka hem nu!
-Vad fan ska din mor och far tro? -Jag går inte på fest i de här!
Du kan väl packa dina egna saker?
Jag har packat åt oss allihop och du ska bara ha allting serverat.
Om du ska vara så missnöjd jämt, kan du packa din egen skit själv!
Nu ska du fanimej få höra. Det är du som står för packningen!
Och nu ska du bara ta reda på var i helvete skorna finns!
Håll käft, för helvete! Det är du som vill hit till din skitförnäma familj!
Jag har jobbat hos konditorn ett tag.
Jag ska faktiskt göra desserten till ikväll.
Vad betyder det här? En pil upp? Upp, upp...
Kan du inte lägga dig i badkaret och se om du kan se något?
Ska jag lägga mig i badkaret?
-Jag tar av solglasögonen. -Ska jag ligga ner?
Lägg dig ner och se om du kan se nåt uppe i taket, en pil eller så.
En våg eller en fisk eller en fågel.
-Nu räcker det. -Jag är ledsen...
-Jag har just strukit den här. -Jag brusade upp. Förlåt.
Ska vi inte ta och lägga oss i fem minuter?
Ska inte du på fest?
Vi måste lägga oss i fem minuter.
Det är en fisk. Det betyder ner.
Jag förstår nog inte den här leken.
Nej, vad konstigt.
Hon brukade alltid leka den här. Här bränns det.
Kom då. Sätt dig.
Titta vid det andra benet.
Nej, vad fint av henne. Jag klarar det knappt.
Jag är snart den enda som är kvar. Alla ni andra bara flyger och far.
-Sitt nu inte och gråt. -Nej, förlåt.
-Drick lite. -Tack, säg till om jag ska gå.
-Skulle du inte bada? -Jo.
Där är en pil till. Och en till.
Kan du hjälpa mig?
-Vad ska jag göra? -Knäpp upp.
Se, jag har fortfarande en fin röv.
Titta däruppe!
Nej, uppe på den andra sidan. Vid lampan.
"Kära den som hittar detta brev. Du är nog..."
-Helvete! -Här står inget.
-Mette, för helvete! -Vad har hänt?
Är det du som lägger tvål här?
-Jag blir skitförbannad. -Michael, för helvete!
-Vad gör du med tvålen här? -Jag har inte lagt den där!
Satan!
-Slog du dig? -Visst fan slog jag mig!
Det har alltid spökat här i huset. Men det står inte nåt.
Jag vill gärna bo här. Tack för hjälpen.
Skrämde jag dig?
Litet? Förlåt. Tack för hjälpen.
-Varför lägger du tvålen där? -Det är ju du själv som har gjort!
Jag har väl inte lagt nån tvål där!
-Var är mina kalsingar? -Det får du väl hålla reda på själv.
-Jag är väl ingen barnvakt. -Käften på dig!
Hela skiten har rasat.
-Du får sätta upp den igen. -Aldrig i livet.
Vad konstigt det är med dig, Christian. Du var alltid så vild.
Nu är det din bror. Nu kan du inte ens gå i säng med en snygg tjej.
Har jag blivit för smal? Christian?
Det kan ligga här. Ingen får hitta det.
Var finns du, käre Christian?
Klockan är sex. Alla måste upp!
Visa era kort, visa era biljetter!
Var är mina byxor?
Hej, farfar!
Kom till gillestugan om fem minuter.
Helvete, jag hinner inte!
Hej, Bent!
Hej, din gamle galosch!
-Hej, far. -En annan gång. Vi ska gå till bords.
Men jag skulle fråga dig om du vill komma med i logen.
l mina ögon passar du inte in. Men jag hörde att dina företag går bra.
När nu Christian inte är intresserad, kan du bli medlem i Frimurarlogen.
Vi får smida medan järnet är varmt. Det kan nog bli nånting utav honom.
Vi får hjälpa dig lite på traven.
Se bara till att uppföra dig ordentligt ikväll.
Håll fingrarna borta från vad hon nu heter...Michelle. Är det förstått?
Du kan väl hålla ett öga på festen och se till att allt löper smidigt?
Se till att han får nåt att dricka. Rappa på litet!
Har du fått nåt att dricka? - Häll på här!
-Hej, Michael. -Har du fått nåt att dricka?
-Vi borde talas vid. -Inte vad jag vet.
-Nånting minns du väl? -Jovisst gör jag det.
Vad bra!
-Jag tänkte säga några ord ikväll. -Jag tänkte väl det.
-Men det är inget för småflickor. -Det tror jag nog.
Somnade du?
Sover du inte bra nuförtiden?
Bara med dig.
Det är en ära att vara toastmaster för familjen Klingenfeldt-Hansen-
-som med sedvanligt överdåd bjuder till fest.
Jag heter Helmut von Sachs och jag kommer från Tyskland.
Köln, Ruhr, stålverken....
Även Helge är ett stålverk. Still going strong.
Helge, min vän, min danske far. Ordet är ditt!
När jag ser er, minns jag åren som gått mycket tydligt...
...och allt som har hänt oss.
Att bli 60 år är väl inte så märkligt.
För mig känns det som igår...
...att avtalet blev klart vad gäller köpet av detta fantastiska ställe.
Ändå var det sommaren -7 1 ...
...som vår lilla familj gjorde entré här.
Min älskade hustru, Helene...
...Michael och tvillingarna.
Och tvillingarna...
Redo att inta dessa vackra hus.
Vi var så...
Vi var så fulla av förväntan.
Nej, jag slutar här...och hoppas att vi får en fin fest tillsammans.
Låt oss få lite mat.
Förrätten är klar!
In med den!
-Det var väl en fin åktur? -Det var så varmt i bilen.
-Ni har väl air condition? -Jo, men man blir så torr i munnen.
Det är obehagligt.
Barnen är också med.
Jag ska ha lite citronvatten.
Jag blev lite våt. Hon spillde visst nåt...
-Vad är det nu du heter, min flicka? -Jag heter Mette.
-M-e-t-t-e. Mette. -Ja, det är sant.
-Hummersoppa. Är den inte god? -Nej, det är laxsoppa.
Är det laxsoppa? Den smakar mer som hummer.
-Men den smakar gott. -Tomatsoppan, ja.
Nej, det är hummersoppa.
Äldste sonen håller tal.
Klockan är strax sju. Jag vill gärna utbringa en första skål.
Det är ju min plikt som äldste sonen. - Eller hur, Helmut?
Men först vill jag hålla tal. Jag har skrivit två tal.
Ett är grönt och ett är gult, och du får själv välja.
-Ta det gula. -Jag väljer det gröna.
Det gröna är ett intressant val. Ett sorts sanningstal.
Jag kallar det: "När far skulle bada."
Jag var ju rätt liten när vi flyttade hit-
-och allt hade nyhetens behag. Då.
Vi hade utrymme så det räckte och bråk så det räckte.
Då var här en restaurang-
-och jag minns att jag och min syster Linda, som nu är död-
-lekte härinne och la saker i maten utan att gästerna märkte det.
Sedan satt vi gömda och så började Linda att skratta.
Hon hade ett otroligt smittande skratt.
Så vips satt vi och gapskrattade, och självklart blev vi upptäckta.
Men inget farligt hände.
Då var det betydligt farligare, när far skulle bada.
Far vill ju jämt bada.
Men först tog han in Linda och mig på sitt kontor. För att ordna nåt.
Så låste han dörren och drog ner persiennerna.
Så klädde han av sig och vi måste göra detsamma.
Så la han oss på den gröna soffan, som nu är borta, och våldtog oss.
Utnyttjade oss sexuellt, hade sex med sina kära små.
När min syster dog, förstod jag att Helge var en mycket renlig man.
Jag tänkte... det måste hela familjen få veta.
Det hände ju sommar och vinter och morgon och kväll.
Helge är en renlig man. Vi har nu samlats för att fira hans 60-årsdag.
Tänk att få leva ett så långt liv och se sina barn växa upp.
För Michaels del även barnbarn. Nu ska ni inte bara höra mig...
Vi är ju här för att fira Helge och det tycker jag att vi ska göra.
Så tack för många goda år...
...och grattis för det.
Har vi inget att dricka? Häll i glasen.
Christian, du var den förste.
Nu är det min tur.
Else, du fyller år i dag.
-Det är Helge. -Vad säger han?
-Att Helge har födelsedag, farfar. -Helge, du fyller år och det är bra.
Du har med åren blivit stor-
-och tål att höra en historia från de sju haven.
-Bra, farfar! -Jag måste gå nu.
När Helge var liten sa han till mig att han hade svårt att få damer.
Kim!
-Hej, Christian. -Jag ska med ett flyg. Hinner inte.
Stopp där! Får jag presentera min barndomsvän Christian.
Du känner ju de flesta.
Hur har du det?
-Bara bra. -Bra, säger du.
Grattis, Christian. Nu har du hållit ditt tal, och så far du hem.
Och slaget är förlorat. Ingenting har hänt.
-Är du full? -Annars kan jag inte laga mat.
Hur länge har vi känt varann? Är det inte sen första klass?
Vi pallade äpplen tillsammans. Sen dess har jag väntat på det här.
Och så smiter du iväg. Från din far som drog lott om dig och din syster.
Schyst inledning på talet, med lottdragningen, precis som din far.
Förlåt att jag avbryter. - Jag hoppas att ingen trodde på Christian.
Han är min bror och jag älskar honom.
Det han sa var inte sant. Det skulle jag veta.
Förlåt att jag avbröt. Jag fick en chock.
Kvart över sju tittar din far ner hit och ger mig besked om huvudrätten.
Så säger han, "jag tror att de tyckte om maten", som han brukar.
Så får han en Gammeldansk och sen är allt som förut. Vänta bara och se.
God afton, allesamman.
Jaså, är du här? Jag trodde...
Häll upp en Gammeldansk åt mig och min son.
-Jag tror de tyckte om förrätten. -Tack.
-Nej tack. -Jaså, inte?
Den smakar gott, den skiten. Det tror satan, det.
Ta en själv.
Jag vill tala med dig. Mellan fyra ögon.
Väck med dig!
-Hur har du det? -Bara bra.
Jaså...
Är det säkert?
Det är nåt jag bara inte förstår.
Jag har kanske fel på mitt minne...
-Vad menar du? -Jag minns inte det du talar om.
Du måste hjälpa mig. Vad hände?
Ursäkta, det är nog jag som minns fel.
Ursäkta dig inte, då blir jag bekymrad...
Var inte det. Jag har haft mycket om mig...
Det här med min syster... Glöm det.
Det du säger är ju kriminellt. Vi måste tala med polisen.
Nej, det ska du inte. Tänk inte mer på det.
Jag har sovit dåligt på sistone. Glöm det hela.
-Är allt bra däruppe? -Ja, det är ju förnuftigt folk.
Det ska mer till för att skaka om dem.
Trevlig resa, min pojke. Roligt att se dig. Ja, de väntar ju däruppe.
Helge, du fyller ju år idag.
Du har ju blivit en stor pojke-
-och tål att höra en historia från de sju haven.
Jag minns när Helge var en liten grabb-
-och sa att han hade problem med att få damer.
Då sa jag till honom: "Hör på..."
"Du ska köpa en bakpotatis och stoppa in den i badbyxorna..."
"...och gå ner till sjön i sommar. Då kommer de springande allesamman."
-Vad tänker du göra? -Jag?
Jag vet inte vad han har tänkt sig.
Sen kommer han och säger att allt bara har blivit värre.
Ingen ville tala med honom.
"Det är klart, för du ska stoppa potatisen därfram och inte därbak."
Michelle och Pia... Jag vill snacka med er.
Michelle och Pia, kom hit. Jag vill tala med er.
Vi stjäl deras bilnycklar.
Det är Christians tur ikväll. De ska inte hem än. De ska ha hela menyn.
Jag tror att han har bett om ursäkt.
Vänta bara och se. Säg inget till de äldre, de behöver sin pension.
Iväg med er nu!
-Ingen får se att vi har varit här. -Nej, vi tittar bara lite försiktigt.
Jag har den!
Är allt som det ska?
Inga problem?
Nej, allt är OK.
Sover min bror över?
Det vet jag inte riktigt.
En taxi. Jag går ut och tittar.
Charlie Brown... Du har allt kommit helt galet, du!
-Jag förstår inte. Talar du engelska? -Det här är en privat fest.
Men jag är bjuden.
Vänta ett ögonblick.
Du, vi vill inte ha nån musik. Inga trumpeter. Du får allt åka hem.
Här är 500. Det räcker till taxi. Åk hem nu. Ingen musik.
Jag är inte här för att spela. Jag är bjuden.
Du är Helenes bror, va?
Jag vet inte var du har träffat min syster och det vill jag inte veta.
Vad jag har saknat dig!
Jag är så glad att du kom.
-Michael, vad gör du? -Han försökte kasta ut mig.
-Vad fan gör du? -Lägg av dina herremansfasoner!
Du kan inte dra hit en sån apekatt till pappas 65-årsdag.
Står du här och kallar Gbatokai för neger och apekatt?
Jag vill inte höra på din skit. Nazistsvin!
Du kan bara köra.
Mor, det här är min pojkvän. - Gbatokai, det här är min mor.
Välkommen. Roligt att ses igen.
Nej, honom har du inte träffat förut.
Trevligt att ses.
Jo, bevare mig väl.
Jag glömde tyvärr det viktigaste.
Vi är här för att fira min far och ingenting annat.
Om jag ledde er på villospår nyss-
-vill jag gottgöra det genom att utbringa en skål.
-Om ni vill resa er upp. -Bra, Christian!
Ta era glas.
Skål för mannen som hade ihjäl min syster. Skål för en mördare.
Får jag föreslå en rökpaus?
Cigaretter!
Nu spelar du nånting. Sätt igång!
Ska vi inte bara gå?
Christian, är du sinnessjuk?
Hör du vad jag säger? Är du sjuk i huvet?
Se till att ingen går hem...
Jag är sjuk, det är jag tamejfan.
Jag försöker ringa...
-Kan du ringa efter en bil? -Ett ögonblick.
Jag lider av svåra depressioner.
Det kommer ju ingen taxi. Vi får promenera.
Jag klarar inte dessa familjefester.
-Bent, har du sett våra bilnycklar? -Nej.
Var är nycklarna?
-Problem? -Jag är ju deprimerad.
Det är fortfarande upptaget. Tut, tut. Väntetiden är elva månader.
-Kan jag får tala med Kim? -Ta det bara lugnt nu, Lars.
-Göm bilnycklarna! -ln i ugnen!
-ln i kylskåpet! -Se till att få undan bilnycklarna.
-De är borta. -Var fan är Michelle?
Sötnos... - Kom in för helvete.
Jag vill tala med er båda två.
Du får allt gå!
-Vet du vad som har hänt, Mette? -Jag ska snacka med dig.
Kom. Vi ska in hit.
-Släpp mig! -Ta det lugnt nu. Vad fan vill du?
Du lovade guld och gröna skogar.
Och kom till mig mitt i natten. I tid och otid. Nu hälsar du inte.
Du får ursäkta, men jag har min hustru med mig.
Hon var ju aldrig så viktig förr. Du vet väl att jag blev gravid?
Oroa dig inte. Jag tog bort det. Jag vill bara att du ska veta.
Det är min fars 60-årsdag och allting går helt amok därnere.
-Hej. -Hej, Bent. Bor du här?
Jag är på väg härifrån. Har ni sett mina bilnycklar?
Är ni säkra på det?
-Jag blir deprimerad annars. -Visst, Bent. Tassa ner du bara.
Och du packar ihop och drar. Du får din lön här. Nu drar du bara!
Du är lika sjuk i huvet som din far.
Inte ett ord om min familj.
Tänk om jag reste mig upp och sa några ord?
Ett par ord om dig, om hur sjuk du var som barn.
Hur du förstörde för de andra barnen.
Hur du eldade upp deras leksaker. Vilken förvirrad själ du varit.
Hur din far och mor tvingades resa till Frankrike-
-och få ut dig från ett nervhem, där du låg, sjuk i huvet som alltid-
-fullmatad med medicin, till din mors förtvivlan.
Jag kunde säga nåt om kvinnorna.
Vackra kvinnor som passerat revy-
-för att det är så lite stake i dig.
Jag kunde också hålla tal om dig och din syster.
Vad sägs om det?
Sa hon nånsin farväl till dig?
Va?
Med ett kort eller brev? Nej. Men konstigt nog fick vi andra det.
Och det hade nog sina skäl.
För du försvann ju bara, som vanligt.
Övergav din sjuka syster.
Jämt frågade hon efter dig. Rusade till telefonen varje gång det ringde.
Men du ringde aldrig. Du var för upptagen av dig själv och din sjuka.
Nu kommer du och kastar skit på den familj som alltid velat dig gott.
Din mor vill att du försvinner. Men jag tycker att du ska stanna-
-och se hur det är att spotta sin familj i ansiktet.
Efter detta lilla intermezzo pianissimo-
-sätter vi oss till bords igen.
Jag är hungrig!
Varsågoda, mina damer och herrar.
Nu sätter de sig. Christian har det nog inte så bra.
Hjortstek med tranbär!
Skål, farfar.
Det var ett praktfull tal du höll.
Du sitter och skriker rätt i örat på mig!
Skål igen!
Vi finns här.
-Jag vill ha salt och peppar. Skål! -Champagne ska vi ha. Och kaviar!
Christian, broder.
Allt är inte skit. Du tycks vara populär i servitrisens ögon.
Det är inte så dumt att släppa en bomb på det sätt som du gjorde.
Du reser dig och tittar dig omkring på farbröder och tanter.
Och säger: Mamma, pappa, ta er i dalen.
Ursäkta.
-Kom bara levande genom kvällen. -Visst.
Ta lite vin.
Om dagens jubilar är min danske far, så är Else min mor.
Allas vår mor.
Else, ordet är ditt. Ge henne en applåd.
Tack, Helmut. - Tack, allesamman.
Jag har rest mig upp för att säga hur glad jag är att ni alla är här.
Men naturligtvis också för att säga-
-ett par ord och tack till min man. Min Helge.
Även om jag har svårt att finna ord att beskriva vad du betyder för mig.
Men med din livsaptit och oändliga omsorg för din familj-
-har du, Helge, gett mig allt vad en hustru kan önska sig.
Det har varit trettio härliga år. Tack.
Jag vill också ta tillfället i akt-
-och säga några sanningens ord till mina tre barn.
För jag tycker det är fantastiskt att se hur ni har klarat er.
Särskilt med tanke på hur små ni en gång har varit.
Michael, vår yngste...
Vår Benjamin.
Inte för att vi har sett så mycket av dig. Du har oftast varit borta.
Först på internatskolan, så på skolskeppet...
...och så kockskolan i Schweiz.
Kock har du ännu inte blivit, men det finns tid än.
Men du har gett oss tre underbara barnbarn-
-som far och jag tackar för.
Och naturligtvis tack till din lilla Mette.
Helene, familjens ensling... - Det är du ju verkligen, Helene.
Ända sen du kom hem och berättade att du ville bli sångerska-
-och att du gått med i ung vänster, tror jag att det var-
-har du visat att du vill gå dina egna vägar, och det har du gjort.
I livet och i dina studier.
Och nu är det antropologin som gäller, och det är spännande-
-även om far och jag hade hoppats på juridiken.
Men det du inte har upplevt och fått kontakt med-
-av främmande kulturer och folkslag, det är inte värt att nämna.
I samband med det vill jag hälsa Gonzales välkommen i familjen.
Mor, han heter Gbatokai.
Ja... - Välkommen, Kaj.
Och så är det du, Christian. Du har alltid varit annorlunda.
Ett kreativt barn.
Vilka historier han kunde berätta.
Jag har alltid trott att du skulle kunna bli en bra författare.
När Christian var liten, kan jag berätta-
-hade han en trogen vän som hette Snut och var en fantasifigur.
Snut och Christian var jämt ihop och överens om allt.
Ville inte Snut, så ville inte Christian heller.
Och det kunde ingen av oss säga eller göra nånting åt.
Men, käre Christian...
Det är viktigt att kunna skilja på dikt och verklighet.
Och det har du alltid haft problem med.
Jag förstår om du kan bli arg på far, för det blir jag med ibland.
Men sånt gör man upp på tumanhand.
Och att berätta såna sagor som du har gjort ikväll...
Visst är de spännande, men det är nog i grövsta laget.
Christian, jag tror att Snut har varit här idag-
-och det har gjort din far ledsen.
Därför vore det på sin plats om du reste dig upp-
-och lät Snut bli sittande, och ber far om förlåtelse.
Det förlorar du inget på.
Det är helt i sin ordning.
Christian, du får gärna resa på dig.
-Ta dig samman nu, Christian! -Han är sjuk i huvet, mor.
Christian?
Ja, ursäkta om jag stör igen.
Men 1974 såg du din son på alla fyra, och din man utan byxor.
Förlåt att du fick se din son så. Förlåt att din man bad dig försvinna.
Förlåt att du är så förljugen att jag hoppas du dör av det.
Ni är svin som lyssnar på hennes skitprat!
-Förlåt att din man under 30 år... -Kom med här.
Kan jag få tala färdigt?
-Kom med nu! -Släpp mig!
-Mina kläder! -Du ska få dem, ta det lugnt.
-Släpp! -Kom nu.
Du var på internat i Schweiz, så du vet inte ett skit. Men ändå vet du...
-Nu är du ute och cyklar! -Du vet det mycket väl i alla fall.
Ut med dig! Ta det lugnt, för fan!
Lås dörren.
-Är den låst? -Ja, det tror jag.
I skogens djupa, stilla sal
Hörs näktergalens madrigal
Och själen lyssnar mången gång
Till fågelns blida sång
Mor, mitt trofasta vittne...
1974 kom du in på kontoret och såg fars styva lem böka om i mitt hår...
Han är inte kry.
Det är beklagligt... - Fortsätt, mor.
Där råder en idyllisk frid...
Ut med honom!
Nu ska du fanimej ut!
Leif, låt bli för helvete! Det är min bror!
Stick! Gå din väg!
Ta fast honom!
Christian, kom nu!
Nu lugnar du ner dig!
Nu räcker det! - Inte den där.
Inte med käppen! Det är min bror.
Iväg med honom. Ut i skogen. Vi måste sätta stopp för det här.
-Vad ska vi göra? -Få iväg honom bara.
Han ska bara hit.
Vi sätter honom vid trädet där.
Måste vi verkligen binda dig vid trädet, Christian?
Vad får dig att häva ur dig sån skit?
-Har du bundit honom? -Ja.
Nu räcker det. - Lugn, Christian.
Leif, har du en cigg? Jag har tappat mina.
-Jag går en runda och låser. -Skitbra.
-Var är din bror? -Jag snackar inte med honom.
-Vad har du gjort med honom? -Ta det lugnt.
Jag har talat med Christian. Han har åkt hem. Han var jätteledsen.
Han har väl lagt honom i säng. En sån omtänksam bror...
Har du problem?
-Vad säger du? -Skitstövel.
Nu får du ge dig!
Sluta, för helvete!
Och du med! - Du håller dig undan!
Hej på dig, Kim. Vi måste låsa bakdörren.
-Var är den? -Den är härborta, Leif.
För jävligt med Christian, va? Ni har väl inte slagit honom?
Han kommer nog inte tillbaka. Är det här? Det är ju vinkällaren.
Vad fan är det du sysslar med, Kim?
-Har du låst in honom? -Ja, vi kan inte ha våldsmakare här.
-Bort med fingrarna! -Var är Christian?
Du får inte dricka nu, Michael!
Din brors skål.
-Din brors skål. -Vad säger du?
-Varför håller du inte ett tal? -Vill du ha ett tal?
Jag såg hur det gick till, din skit!
Nu ska vi sjunga en liten sång. Är ni med?
Jag har sett en riktig negerman
Och han var svart i trynet som en tjärespann
Och han dillade om ingenting
Och i näsan satt en jättering
Som en julsång...
Jag har sett en indianerman
Och han var röd i trynet som om det stod i brand
Jag klarar inte det här! De har ihjäl varann. Jag blir galen!
Jag har huvudvärk.
Kan du hämta mina Treo?
-Har du sett Christian? -Han har åkt hem.
-Vad bra, tycker du inte? -Jo, jag hämtar dina Treo nu.
De är sinnessjuka, allihop!
-Så du är med ännu. -Jag står ut längre än du tror.
Klockan närmar sig tio och snart ska nåt spännande ske.
Som det står på Alfred Hitchcocks gravsten:
"Så går det för olydiga gossar."
Och Helge, du slipper inte ifrån traditionen, den stora finalen!
Far har födelsedag, det har han och det är i dag
Och lyssna nu på vår visselkonst
Far har födelsedag, det har han och det är idag
Och lyssna nu på vår visselkonst
Du har tappat nåt. Det är inte bra.
Jag vill bara åka hem.
Jag förstår.
Hej, ni ska väl inte gå redan?
-Jo, jag vill hem. -Nej, kom nu Helene och Gbatokai.
Nu ska vi ha efterrätt.
Helene, jag vet att allt kommer att bli OK. Lita på mig.
Jag vet. Jag känner det.
Säkert?
Ja, jag älskar dessa familjetraditioner.
Som alltid efter ringdansen ligger det en lapp på toastmasterns glas-
-med ett hemligt tal. Det gör det även i dag.
Någon vill be sin syster att läsa en brev för sin far.
Ett brev!
Jag tror att Helene är för blyg för att hålla ett eget tal.
Inte sant, Helene?
Men efter omständigheterna-
-tycker jag att det är fint av din bror att hjälpa dig på traven.
Kanske återställs lugnet i familjen.
Vi ger Helene en applåd.
Låt höra, Helene!
Du ska inte vara blyg.
Michael... Låtsas som om han inte är här.
Det är...
Det är från min syster.
"Kära den som hittar detta brev."
"Du är nog min syster eller min bror."
"För ni var bra på gömma nyckeln."
"Hihi. Fnitter."
"Visst är det sorgligt"-
-"att ni ska hitta mig i ett badkar fyllt av vatten."
"Säkert inte lika sorgligt för mig."
"Jag vet att ni mina syskon"-
-"är glada och ljusa människor."
"Och jag älskar er."
"Ni ska låta bli att tänka på mig mer."
"Till dig, Christian, min älskade bror som alltid har funnits hos mig:"
"Tack för allt."
"Jag vill inte dra in dig i det här. Jag älskar dig för mycket."
"Liksom dig, Helene. Och dig, Michael, din galne rackare."
"Far har börjat ta mig igen."
"Åtminstone i mina drömmar och jag klarar det inte längre."
"Nu ska jag bort och det har jag nog alltid velat."
"Jag vet att det kommer att förmörka ditt liv, Christian."
"Jag har försökt ringa dig, men jag vet att du har mycket att göra."
"Jag vill bara säga att du inte ska vara ledsen."
"Jag tror det är ljust och vackert på den andra sidan"-
-"och jag gläder mig faktiskt. Men jag är förstås lite rädd."
"Rädd att fara iväg utan dig."
"Jag älskar dig för evigt."
"Linda."
Det var ett mycket vackert brev. - Kan ni ge min dotter lite portvin?
Kan ni ge min dotter lite portvin? Jag vill skåla med henne.
Se till att min dotter får portvin, så jag kan skåla med henne.
Kan min dotter få portvin? För helvete!
Jag kräver respekt!
Jag har aldrig upplevt nåt liknande!
Vad fan glor ni på?
Är det mitt fel att jag har fått så obegåvade barn?
Jag har bara aldrig förstått varför du gjorde det.
Ni var inte bättre värda.
Det har sina sidor att vara toastmaster här ikväll.
Jag har aldrig prövat på det förr.
Jag är djupt skakad av situationen. Liksom vi alla.
Men det är trots allt mitt ansvar att vara med till slutet.
Jag föreslår dans och musik och kaffe i de närliggande rummen.
God kväll. Jag har hämtat bilnycklarna och lagt dem på plats.
-Kan jag få ett glas vatten? -Ska jag ringa efter en läkare?
Christian... Är du OK?
Christian?
Pia!
-Pia... -Jag sover.
Pia, min syster är här. Jag älskar dig.
Jag saknar dig.
Jag saknar dig också. Ska jag följa med dig?
-Jag ska iväg nu. -God natt.
-Hallå. -Det är Helene. Sov du?
-Vad är klockan? -Tre, tror jag. Jag sov också.
Eller vad man nu ska kalla det...
Men det gjorde kanske du med?
-Vadå? -Inget särskilt.
Kan du komma hit? Michael är borta.
Vad har han hittat på?
Michael är borta och hans fru sitter nere hos mig och grinar.
-Pågår festen fortfarande? -Nej, det tror jag inte.
Oroa dig inte.
Nej, alla har gått och lagt sig.
-Ge oss ett glas. Var är Michelle? -Uppe hos Kim, tror jag.
-Folk hamnar visst i fel sängar. -Det gör vi väl inte, sötnos?
Eller hur, min sötnos? Inte hamnar vi i fel säng?
-Jag har glas till Christian. Och du? -Jag ska också ta ett glas.
Gbatokai och Helene ska dansa.
För jag tycker att ni ska gifta er.
Far!
Det är Michael. Det är lille Michael!
Öppna dörren!
Det är brevbäraren, för helvete!
Öppna nu, för helvete!
Gå in, Else.
Sluta, Michael!
-Sluta, Michael! -Jag sa åt dig att gå in!
Håll käften, sa jag!
Jag bad dig att hålla käft!
Kom här... Nu kommer du bara.
Och nu lägger du dig ner. Lägg dig!
Och bli liggande!
Jag vill inte höra mer skit. Du bara ligger där du ligger!
Du får aldrig mer träffa dina barnbarn, fattar du det?
Den här familjen är färdig!
Ligg, sa jag!
Hör du vad jag säger?
Det är fanimej jag som ringer på nu!
De får inte!
Sluta!
-Mor säger nåt. -De får inte...!
Vad är det, mor?
De får inte!
-Gå dit ut, Gbatokai och Christian. -Din far!
Iväg med dig, Michael.
Ni slår ihjäl mig...
Kan man få en liten jävel?
-Det är fint att börja dan med en. -Ja, det är det.
Morten, tänker du på nåt?
OK, slut.
Hon var då rask!
-Godmorgon, Christian. -Godmorgon.
Ta en skorpa...
Var fan är Leif? - Där är du ju! Hur går det med peruken?
-Var får du dina kläder skrynklade? -I Næstved.
Pia...
Har du lust att följa med mig till Paris och bo där?
Det var bara det.
Flörtar du med servitriserna eller vad fan gör du?
-Käften, Michael. Och ät din mat. -Jag kan ta en fralla om det är så...
God morgon.
God morgon, allihop. Och väl bekomme.
Dorthe, kom till pappa nu!
Far kan nog läsa den för dig.
Det är nog en opassande tidpunkt, mitt i er frukost.
Jag ska vara så kortfattad jag kan.
Jag vill bara säga att jag vet...
...att när ni nu packar och åker hem...
...är det sista gången jag ser er.
Jag inser nu...
...att vad jag har gjort mot mina barn är oförlåtligt.
Jag vet att ni alla här runt bordet, och särskilt mina barn...
...kommer att hata mig resten av livet.
Men jag vill säga, att ni kommer alltid att förbli mina barn...
...och jag har älskat er, och jag älskar er.
Oavsett var ni är i världen och vad ni än gör.
Till dig, Christian, vill jag säga:
Gott kämpat, min pojke.
Jättefint, far. Flott tal.
Men du bör nog sticka, så att vi kan äta frukost.
Visst, självklart.
-Kommer du med? -Jag stannar här.